Квітка з полонини
Пісня Квітка з полонини - слова, текст, акорди, караоке, ноти, запис, слухати mp3. Ще багато пісень в категорії Пісні про кохання, ліричні. Всі пісні авторів/виконавців Дмитро Гнатюк онлайн безкоштовно на Pisni.Club
- Переглядів: 403
- Місцевість: -
- Додано: 12 січень 2020
- Ключові слова: Квітка з полонини Роман Савицький Дмитро Гнатюк Черемшина
- Катеґорії: Пісні про кохання, ліричні
- Автори/виконавці: Дмитро Гнатюк
0
0
ТЕКСТ ПІСНІ:
Am Dm
Із давніх вже давен, на полонині, ген,
E7 Am
Є квіточка ромен, що зір манить.
Am Dm
Цю квітку запашну, чаклунку чарівну
E7 Am
Дала ти, щоб одну тебе любить.
Am Dm
І я люблю з тих пір тебе, дівчино з гір,
G G7 C
Спокою вже, повір, мені нема.
Am Dm
Бо довгі ночі, дні, і на яву, і в сні,
E7 Am
Мов шепче хтось мені, любить дарма.
Кохання два слівця - де сонячні серця,
А безнадійність ця - глибокий жаль.
Від надаремних мрій тьмяніє розум мій,
Дівчина чорних вій - моя печаль.
Та стільки раз в житті стрічаю гори ті
Надхмарні і круті - красу свою.
Завжди у квітці тій маленькій дорогій
Я бачу образ твій - любов мою.
Люблю тебе, дівча із полонини,
Замріяною квіткою назвав
Тобі наймення чарівливе дав,
Бо думаю про тебе щохвилини.
Тебе люблю я, квітко з полонини,
Ти перше посміхнулася мені,
Як теплі сонця промені ясні,
Як пісня із карпатської вершини.
Минають літечка, засохла квіточка,
Що біля серденька її поклав.
Вже більш не бачену, в цвіт закосичену,
Тебе утрачену, я знов згадав.
Бо ти, як перший цвіт зробила ранній світ
У серці юних літ що не згасав.
Та я не знав і сам, що в полонині там
Ромен ще звуть ім'ям "люби мене".
Та я не знав і сам, що в полонині там
Ромен ще звуть ім'ям "люби мене"...
Із давніх вже давен, на полонині, ген,
E7 Am
Є квіточка ромен, що зір манить.
Am Dm
Цю квітку запашну, чаклунку чарівну
E7 Am
Дала ти, щоб одну тебе любить.
Am Dm
І я люблю з тих пір тебе, дівчино з гір,
G G7 C
Спокою вже, повір, мені нема.
Am Dm
Бо довгі ночі, дні, і на яву, і в сні,
E7 Am
Мов шепче хтось мені, любить дарма.
Кохання два слівця - де сонячні серця,
А безнадійність ця - глибокий жаль.
Від надаремних мрій тьмяніє розум мій,
Дівчина чорних вій - моя печаль.
Та стільки раз в житті стрічаю гори ті
Надхмарні і круті - красу свою.
Завжди у квітці тій маленькій дорогій
Я бачу образ твій - любов мою.
Люблю тебе, дівча із полонини,
Замріяною квіткою назвав
Тобі наймення чарівливе дав,
Бо думаю про тебе щохвилини.
Тебе люблю я, квітко з полонини,
Ти перше посміхнулася мені,
Як теплі сонця промені ясні,
Як пісня із карпатської вершини.
Минають літечка, засохла квіточка,
Що біля серденька її поклав.
Вже більш не бачену, в цвіт закосичену,
Тебе утрачену, я знов згадав.
Бо ти, як перший цвіт зробила ранній світ
У серці юних літ що не згасав.
Та я не знав і сам, що в полонині там
Ромен ще звуть ім'ям "люби мене".
Та я не знав і сам, що в полонині там
Ромен ще звуть ім'ям "люби мене"...
ВІДЕОЗАПИСИ, КЛІПИ:
"Квітка з полонини" СХОЖІ КОМПОЗИЦІЇ:
Коментарi:
Вiдгуки та враження вiд пiснi (0)